Hei! Dette er brødrene Sisters! Kommandøren har sendt oss.
Han vet at dere har Blount.
Gi ham til oss, så får dere leve.
- Klar? - Ja.
Faen, det er ikke han! Spark inn døra.
Dæven! Stopp!
Blount?
Nei!
Vær så snill!
Charlie?
- Fikk du has på ham? - Ja, han er død.
- Låven! - Hæ?
- Hva gjør du? - Jeg spaserer ikke hjem!
Eli!
Ikke vær så jævla dum! Vi stikker!
Det er bare hester, for svarte!
Eli!
Hvor mange tror du at du drepte?
Tja, seks-sju stykker...
Hva?
Det der rota vi til noe jævlig.
Hva sa Kommandøren?
- Nevnte du hestene? - Nå tar vi oss en drink.
Han sa at hadde vi hatt en leder, ville vi sluppet problemene på Blount-ranchen.
Han sa vi må ha en leder til neste jobb.
- Hva betyr det pengemessig? - Det betyr mer til meg.
Nei, for meg? Samme beløp som før?
Litt mindre, så klart.
Kommandøren må gjerne hyre en leder, men trenger ikke snyte meg for det.
- Vil du ikke vite hva jobben er? - Nei.
Furter du?
- Dra pokker i vold! - Vi er ikke ferdige ennå.
Jeg sier det likevel. Vi skal sørpå og finne Morris.
Kommandøren sin John Morris? Hvorfor må vi finne Morris?
Han er ute etter en gullgraver som heter Hermann Kermit Warm.
Fint. Han kan finne ham og drepe ham, ferdig med det.
Morris er speider, ikke drapsmann.
Morris skal finne Warm og holde på ham. Så kommer vi og fullfører jobben.
- Hva med hestene? - Hvorfor maser du om hestene?
- Kommandøren lovet oss nye hester. - Ga han oss ikke det?
Han ga deg ny hest. Meg ga han bare et gammelt øk fra stallen sin.
- Vi kan snakke om dette siden. - Jeg trenger hesten nå, til jobben.
- Hesten din er bra, slutt å syte. - Er det å dele likt du ikke liker?
"Lederen" betaler.
Det er åpent.
Kom her og klipp det bak for meg.
Bare klipp det av.
Du ser rar ut.
- Hva har denne Hermann Warm gjort? - Han stjal noe fra Kommandøren.
Rart at folk er dumme nok til å stjele fra en så farlig mann.
Og hvordan klarte de å stjele noe, så forsiktig som Kommandøren er?
Det har ikke noe med det å gjøre.
Han driver forretninger både her og i utlandet.
Han kan ikke være alle steder, så det er klart han viktimiseres.
Viktimiseres?
Ja, viktimiseres.
At Kommandøren viktimiseres?
Hva ville du kalle det?
Når en mann tvinges til å verne om formuen sin med sånne som oss?
Ikke viktimisert.
Du skal ikke pirke på hvert ord jeg sier, vel?
Hva er det-er du sint?
Er du sint fordi jeg er lederen?
- Si det, da. Slutt med hårkløyveriet. - Det er ikke hårkløyveri.
Du bruker et rart ord, og jeg påpeker det.
Si meg... Kan det være miss Amelia Partridge?
Hva for noe?
Kan det være lærerinna som ga deg det teite røde skjerfet?
- Det du driver og duller med i skjul? - Det heter sjal!
Unner du meg ikke et privatliv?
- Har du lagt planer med henne? - Planer?
- Stifte familie, få barn... Giftemål. - Jeg vet ikke.
Hvorfor er du plutselig så interessert?
Lurte litt på det der med familie.
Du husker hvordan pappa var mot mamma?
Ja da, Charlie.
Noe å tenke på, det.
Du er ikke redd for å formere deg?
Du vet far var ravende gal, og vi har hans blod i årene.
Far drakk, Charlie.
Ikke sant?
Det blodet var gaven hans til oss. Det er derfor vi er gode i jobben vår.
LENGER SØR, NOEN KILOMETER UNNA
Hal!
Hardere!
Hal!
15. mai, Myrtle Creek, Oregon.
Gullrushet har gjort en detektivs jobb mye enklere.
Leter du etter kvinne, mann, hest eller hund, følger du bare gullet, -
- så finner du fort det du leter etter.
Hermann Kermit Warm spiser som en gris, -
- er 1,68 høy, slank, mørk i huden og har verken venner, -
-bagasje eller penger.
Sisters. S-i-s-t-e-r-s. Som "søstre".
Nei, ingen post. Det ville jeg husket.
Vi får håpe null nytt er godt nytt. Hva er neste by på veien?
Myrtle Creek. To dagsritt herfra.
Interessert i den der, min herre?
- Hva er det? - Det er en tannkost.
Den bevarer tennene dine lenger og gjør pusten friskere.
Du bruker dette pulveret til.
Takk.
- Hva slags støvler har du? - Et øyeblikk, bare.
Størrelse?
TANNKOST BRUKSANVISNING
Det er godt. Er det grønnsaker?
Borscht.
- Smaker dill. - Borscht.
Stikk! Ta ham!
Hvor ble han av?
Gå hjem, duster.
Jævla feiginger.
Ingen som vil prøve seg mot Charlie Sisters? Ingen i det hele tatt?
- Stram deg opp. Kom an. - Vent.
Kom her.
Ikke døm meg. Noen dager er vi sterkere enn andre.
17. mai, Wolf Creek.
Jeg har vært innom steder som ikke fantes for tre måneder siden.
Først kom teltene, så husene.
To måneder senere sto kvinnfolka i en butikk og prutet på melprisen.
Jeg fant et sitat av Thoreau. "Også denne by er..."
Har vi sett hverandre før?
- Vi kjenner hverandre. - Nei, jeg tror ikke det.
- Du var i Myrtle Creek i forgårs. - Det var jeg.
Som mange andre.
- På vei til San Francisco? - Nei, bare til Jacksonville.
- Jobb? - Ja.
Og du?
San Francisco... Gull?
Ja. Som så mange andre.
- Får jeg si deg noe? - Selvsagt.
Når man hilser på noen, smiler man mens man ser på vedkommende.
Straks man passerer, er smilet tørket bort.
Hos deg er smilet der ennå når du snur deg bort.
Det var jeg ikke klar over. Det er vel vanlig høflighet.
Ikke alle gjør det.
Du finner ekte glede i samvær med andre.
Har jeg rett?
Jeg vet ikke.
Vil du spise lunsj med meg?
- Gjerne, men jeg er nesten blakk. - Som min gjest, så klart.
- Hva bringer deg til Jacksonville? - Møte med to forretningsforbindelser.
Hvordan reiser du sørover?
Jeg har plass i en lukket vogn.
Hvor snart er du framme i Frisco?
Spørsmålet er hvilken tilstand jeg er i når jeg kommer fram. Om jeg gjør det.
For å være helt ærlig:
Jeg har begrenset tillit til mine medreisende.
De har lett gjennom sakene mine og har øyne på stilker når jeg tar fram penger.
Warm, du må ikke sette deg selv i sånn fare.
- Du må være mer forsiktig. - Har jeg noe valg, da?
- 50 dollar. Med hesteskoene. - 35.
- Nei, du får et muldyr for 35. - 40, med salveske og sko.
Vil du ha hest, får du betale prisen.
Du får aldri solgt den hesten for 50. Alle ser at den har dårlig hofte. 40!
40.
Jeg har funnet ham.
Jeg har blitt kjent med ham og reiser nå sammen med ham.
Går alt bra, bør vi være i Jacksonville om sju dager.
Jeg oppholder ham til dere kommer og gir ham til dere på et egnet sted.
- "Skynd dere. John Morris." - Plusspoeng til Morris.
Men jeg liker ikke "skynd dere". Hvem tror rasshølet at han er?
- Når passerte de her? - For fire dager siden.
Fins det en snarvei til Jacksonville?
Ruta over fjellet er røffere, men sparer dere et par dager.
Charlie?
Titt-titt!
- Jævla dust. - Jeg trodde du skulle kysse meg.
Faen ta deg.
La meg hjelpe deg.
Det er eneste bagasjen din.
Du skal vel kjøpe deg utstyr i San Francisco.
Jeg trenger ikke utstyr.
Du skal lete etter gull i ei elv uten spade, stake, sjeidebrett?
Dette er alle gullgraveres store utfordring:
Hvordan får jeg tak i gullet nedi der?
Det fins kun to løsninger: Hardt arbeid. Flaks.
Jeg har jobbet med en tredje løsning.
En enklere, raskere, sikrere måte.
Og nå har jeg funnet den.
- Du tror meg ikke. - Jeg sliter litt med det, ja.
Rart, det der. Folk tror meg som regel ikke.
Og når de gjør det, vil de drepe meg.
Hva går det ut på?
Jeg er som sagt kjemiker.
Det er en kjemisk løsning. En formel.
- Abrakadabra! - Nei.
En magisk substans.
En magisk substans som blandes med elvevannet.
Denne formelen, den magiske hva du nå kaller det...
Du er jo vitenskapsmann. Har du prøvd den ut?
Våkn opp.
- Jeg føler meg ikke bra. - Du føler deg ikke bra?
Dæven, hva har skjedd med ansiktet ditt? Du er hoven nedover halsen.
Du ser ut som en sånn hund... En mastiff.
Gi faen, jeg er sjuk!
Sett deg opp. La meg se på deg.
Herregud, det er fullt av blod nedi der.
- Klarer du å sitte i sadelen? - Vet ikke.
Jeg fryser.
Jeg er trøtt, Charlie.
- Vet det. - Jeg er så trøtt.
Sov.
Jeg er her.
- Der er dere, guttene mine. - Pappa?
- Jeg har lett etter dere overalt. - Pappa?!
Kom nærmere, la meg omfavne deg.
Nei!
Går det bra?
Hva skjedde?
Denne karen vandret inn i leiren i natt.
Han ga hesten din en real trøkk.
Han gikk løs på den?
Fanken.
Kom her.
Hestene vekket meg.
Ei helsikes natt.
- Jeg drømte om pappa i natt. - Så fint, da.
Jeg er lei av dette stedet. Alt er vått og her stinker død. Vi drar videre.
- Hvorfor kler du av deg? La oss dra! - Jeg er så varm.
Tredje huset til venstre.
Takk.
Litt lenger.
Ser du etter dette?
Rygg!
Hva er i veien?
Du skal ikke si du kan forklare?
Plukk det opp, se den veien.
Ta det på venstre hånd.
Få se hånda di.
Bra. Og den andre.
Av... Ta den av.
Lover du å holde kjeft da?
Venter vi på vennene dine?
Hvordan kan du være så falsk?
Er det grådighet? Har ikke lagt merke til det i deg.
Hold kjeft, ellers er det på med knebelen igjen.
Tror du de dreper meg?
De dreper meg ikke. Ikke med én gang.
Hva tror du Kommandøren er ute etter?
Han prøvde å robbe meg i Oregon City. Han er ute etter oppfinnelsen min.
Hva så?
Vennene dine er på vei hit for å torturere meg.
Torturere meg. Visste du det?
De vil kappe av meg fingrene.
Brenne føttene mine, stikke ut øynene mine...
Torturere meg til jeg snakker.
Morris, får jeg spørre om noe?
Skal du se på?
Skal du skrive det ned i den der notisboka di?
Warm...
Jeg...
For en verden...
Bare styggedom.
Styggedom...
Han sluttet å snakke. Sa ikke et ord til.
Han så ut vinduet på sola som sto opp.
Vi drar.
- Du tror ikke du gjør en tabbe? - Jeg vet ikke.
Antakelig.
- Hvordan går vi fram med denne Warm? - Som vanlig.
Hva med Morris?
Morris gir oss Warm, vi drar til et stille sted og fullfører jobben.
- Ferdig? - Ja.
Du tar baksida.
Du hørte hva jeg sa.
- Fanken, Charlie, jeg skjøt nesten! - De er ikke her.
- Hvor er de? - De dro for fire dager siden.
Morris la igjen en beskjed. Fanken!
"Mine herrer, jeg beklager, -
- men Hermann Kermit Warm har hastig dratt videre herfra.
Han må ha forlatt byen i hestevogn. Jeg drar etter ham i dag.
Lykke til. Hilsen John Morris."
"Herman Kermit Warm har hastig dratt videre herfra"?
Hvem faen prøver han å bløffe?
Hvem faen prøver det snørrhovne rasshølet å bløffe?!
Vel, vi prøvde. Hva gjør vi nå?
Vi fortsetter.
Vi holder oss i området mellom Mayfield og Jacksonville.
Jobben er faen ikke Jacksonville eller Mayfield, jobben er å drepe Warm!
Kan du ikke si det høyere? Tror ikke han hørte deg.
Der den jævla Warm er, i Mayfield eller andre steder, -
- dit drar vi og får det overstått. - Når drar vi hjem igjen?
Når vi har gjort denne jobben, Eli.
Jeg føler på meg at de får stadig større forsprang.
Hvor lenge var vi i den skogen?
Vi tjente ikke akkurat tid på at du var sjuk og elendig.
Hva skal det bety?
- Er dette min feil? - Det er vel det, litt?
Hva med alle fyllekulene dine?
Kostet det oss tid? Dager da du knapt kunne sitte i sadelen!
Den morgenen du spydde på deg.
Fordi jeg var sjuk, liksom... Ikke faen!
Vi må sette en stopper for dette barbariet.
Sette en stopper for volden, løse problemet ved å danne-
-et nytt samfunn, der forholdet-
-mennesker imellom preges av respekt.
Der profitt er fraværende. Et samfunn uten grådighet. Enig?
Hva har det med formelen din å gjøre? Du leter etter gull, som alle andre.
Men for meg er gullet bare et springbrett.
John, jeg mener det. Vi kan danne et nytt samfunn-
- som ikke vil være opptatt av profitt og gull, men av åndelig utvikling.
Et selvforsørgende samfunn som selv utdanner sine barn.
Hvor vil du skape dette samfunnet?
I Dallas.
Nord-Texas. Der er det alt mange som venter.
Flere er på vei fra Europa.
Jeg ser at jeg har mistet deg.
John?
Hvorfor fortalte du meg at du forlot faren din-
-fordi det ikke var noe sted for deg?
For min del kan jeg si-
- jeg forlot familien min av rent hat, jeg foraktet faren min som ingen andre.
Jeg foraktet alt ved ham.
Jeg trodde jeg var kvitt de greiene.
Man hva er det jeg innser når jeg snakker med deg?
At det meste jeg trodde jeg hadde gjort frivillig i alle disse åra...
At de meningene jeg trodde jeg selv valgte å ha...
De var faktisk styrt av hatet mitt til den mannen.
Jeg er 35 år-
-og livet mitt er som en tomhylse.
Min kjære advokat og venn.
Jeg har ombestemt meg angående endringene i mine finanser-
- som jeg meddelte deg i mitt forrige brev.
Jeg tar imot farsarven.
Telegrafer 3000 dollar til Project Bank i San Francisco.
Jeg kommer ikke til Washington før neste år.
Med hele mitt vennskap og et fast håndtrykk:
John Morris.
Det er oss. W og M. Warm og Morris.
Firmaemblemet vårt. Hva syns du?
Jeg liker det.
Hyggelig å høre.
Jeg liker det.
Tror du den fyren kom hit fordi stedet heter Mayfield?
- De oppkalte stedet etter ham. - Kanskje alt sammen tilhører ham.
De liker jaggu det navnet.
Hallo. Jeg ser etter en som heter Warm.
Liten, mørk i huden. Vi tror han var innom her for noen dager siden.
Kan ikke hjelpe deg.
Hva med en høy mann med brunt hår i 40-årsalderen?
- Jeg legger meg ikke borti sånt. - Så du legger deg ikke borti sånt?
- Gi oss whiskey. - Vanlig eller Mayfields?
Vanlig. Ei flaske og to glass.
Dere leter etter noen? Det er meg folk spør om nytt her i byen.
Hvem er du?
Mayfield.
I egen person, altså.
Broren min og jeg ser etter Hermann Warm. Liten, mørk i huden.
Han var vel innom her for fem-seks dager siden.
Warm? Det kan jeg ikke huske. En venn av dere?
Stakk av fra gjeld til vår arbeidsgiver. Kommandøren. I Northern City.
Vi er brødrene Sisters.
Hyggelig å treffe dere. Tenkt å bli her lenge?
- Det kommer an på. - Vi drar straks.
Det kommer an på.
Måtte du fortelle alt det? Kommandøren, brødrene Sisters...
Så du ikke hvor beæret dama var over å huse oss?
Og jeg vil finne ut om ryet løper foran oss.
I motsetning til deg, er jeg stolt av det jeg gjør.
Hva skal det bety?
Du skal drikke deg dritings igjen og er fyllesjuk i morgen.
Du glemmer noe. Jeg skal knulle som en kanin.
- Enda en dag i dass. - Blås i ham, han er gammel og gretten.
- Han skjenker sitt eget brennevin. - Hva behager?
- Han skjenker sitt eget brennevin. - Greit.
Se hvem som er våken! Ser man det.
Stor kveld for storegutt. Hvor skal du?
Har du sett hvor mange døde vaskebjørner det er i denne byen?
Lat som du gir meg dette sjalet.
Det er verdifullt for deg.
Skjønner du?
Med noen vennlige ord.
- Her. - Nei, med noen vennlige...
- Hva? Jeg kan ikke... - Noen enkle ord.
"Jeg tenkte det kan bli kaldt."
"-Jeg drar, og du gir meg dette." "-Jeg tenkte det kan bli kaldt."
Nei, du må...
Dette sjalet... Ta det.
"Dette sjalet...
...er en liten del av meg som er med deg på reisen."
- Sjalet er en liten del av meg... - Du må se på det.
Som om det betyr noe.
Dette sjalet er en liten del av meg som blir med deg på reisen.
- Jeg har litt av parfymen min på det. - Bra.
"Får jeg stjele et kyss av deg?"
- Ja. - Nei.
Du sier det.
Får jeg stjele et kyss av deg?
Ja.
Føler du deg ikke bra?
Gjorde jeg deg vondt?
Nei, slett ikke.
Du er bare så snill.
Og så øm. Jeg er ikke vant til det.
Vær så snill, la meg få gå.
- La meg få gå. - Men jeg betaler.
Jeg må gå. Vær så snill.
- Vær forsiktig. - Med hva da?
Mayfield.
Charlie.
Charlie!
Charlie.
Der er du.
Charlie.
Charlie, våkn opp.
Du må våkne. De kommer.
- Opp med deg! - Nei, nei...
Opp med deg. Mamma sier du må stå opp.
Få på deg støvlene.
Charlie, klarer du å skyte?
- Klarer du å skyte? - Ikke sånn som dette.
Ikke spy på meg.
Klar til å forlate Mayfield?
Greit...
Nå roer vi oss.
Vi har penger. Bare si hva Mayfield betaler dere.
Du lever neppe lenge nok til å finne ut det.
Pussig, hvor få ord det er som beskriver ting her i Mayfield.
Det er Mayfields whiskey, Mayfields hotell.
Det er faen meg Mayfield både opp og i mente.
- Overlat dette til meg. - Mayfields vaskebjørner.
- Mayfields hester. - Broren min er full.
Bare si hvor mye dere skal ha.
Eli...
Det handler ikke om penger.
Det handler om ryet vårt.
- Æren for å drepe brødrene Sisters. - Nå holder du kjeft.
Prestisje.
Herregud!
Warm sa han trengte en investor til noen gullgravergreier.
Jeg skjønte ikke filla av det han sa. Jeg trodde han var en klovn.
Da jeg så Morris, skjønte jeg-
- at hvis Kommandøren var interessert, var det noe i det.
La Morris igjen et brev til oss?
- Nei, han reiste bare med Warm. - Å ja?
Hvorfor ville du drepe oss?
Jeg gjentar det, og så smeller det.
Da jeg skjønte Warm hadde noe av verdi, sendte jeg karene mine etter ham.
- Så nå er det flere på jakt etter Warm. - Ja.
Greit, Mayfield.
Du vil ikke like dette, men det er prisen for å legge deg opp i våre saker.
Lukk opp safen din.
Aldri i verden.
Fanken!
Jeg syns du skal si noe til dem.
Etter en rekke dramatiske hendelser...
...som utelukkende var hennes egen skyld...
Mayfield er død.
Nei, ikke sånn! Har du ikke noe mer positivt å si?
Min bror og jeg har godt nytt til dere. Dere kan skifte navn på drittbyen deres!
Nå vet vi i alle fall at Morris har sluttet seg til fienden.
Jeg har aldri likt den karen.
Men dette er toppen på kransekaka.
Jeg skjønner ennå ikke hva det er Warm har som er så interessant.
Kommandøren sender folk etter ham. Mayfield sender folk etter ham.
Og nå slutter Morris seg til ham. Hva er det han har?
Han har en formel.
Det er et kjemisk produkt.
Det tømmes i elva, lyser opp gullet, sånn at du bare kan plukke det opp.
Det der tror du ikke på, Charlie.
Vi har sett kremmere med mirakelmiksturer før.
Jo, men Kommandøren trodde på denne.
Hvorfor fortalte du ikke dette før?
Fikk ordre om å la være.
- Er det mer du skjuler for meg? - Vel...
Kommandantens ordre er at før vi dreper Warm, skal vi fravriste ham, -
- ved bruk av vold om nødvendig, oppskriften på formelen hans.
- Vi skal altså torturere ham? - Ja, mer eller mindre.
Hvor stort forsprang tror du gutta til Mayfield har?
Er de like dumme som de siste vi drepte, bør vi omtrent ha nådd dem igjen.
Jeg liker meg her. Det er en tilfeldighetenes energi her.
- Hva fanken er tilfeldighetenes energi? - Det merker du, dusten.
Vet du hva, broremann?
Jeg tror aldri vi to har gått så langt.
I samtalene våre, mener du?
Hva snakker du om? I avstand, mener jeg.
Du og jeg har aldri reist så langt i avstand.
Dæven, dette er jo rene Babylon!
Når vi finner Warm, er det ingen vits i å lete etter et rolig sted.
For noe sånt fins ikke her.
Og ingen bryr seg. Vi kan drepe hvem vi vil her.
Faen heller! Her er alle opptatt av sitt.
Hva er der inne?
Hotell?
La oss bo der.
- Ser det ikke litt dyrt ut? - Nettopp.
Der inne er det vannklosett og det er bad med varmt vann.
Og her er rommet deres.
Charlie, kom og se på dette!
Litt komfort i usikre tider.
Vi kan dra tilbake til Oregon City og si at vi ikke fant dem.
- Hva sier vi da til Kommandøren? - Sannheten.
At Morris stakk av med Warm. Vi vet ikke hvor.
Ingen kan vente at vi finner dem når vi ikke har et eneste spor.
Vi vet heller ikke om Mayfields menn alt har funnet dem.
Ja vel... Hvor vil du hen, broremann?
Med det vi skaffet oss i Mayfield og det vi har hjemme, har vi nok-
- til å slutte hos Kommandøren. - Hvorfor det?
Du har aldri vurdert å slutte.
- Hva skal vi da gjøre? - Jeg vet ikke.
- Vi kan åpne butikk sammen. - Butikk?
Vi har gjort det bra lenge og er fremdeles i live.
Nå kan vi komme oss ut mens vi ennå har noe av ungdommen igjen.
Butikk? Slutte? Hva faen er dette for vås?!
Vel...
Vi har fastslått at du vil slutte.
Så slutt.
Betyr det at om jeg slutter, så fortsetter du?
Selvsagt fortsetter jeg.
Jeg trenger bare en ny makker.
Rex har spurt om jobb tidligere.
Rex? Rex er lausere enn ei lausbikkje i kjeften.
Han er lydig som ei bikkje.
Jeg kan spørre Sanchez.
Du ville tiltro Sanchez og den idioten Rex å beskytte deg?
Fordi du beskytter meg.
Må du fortelle deg selv det for fortsatt å føle deg som en bra kar?
Vi er selveste brødrene Sisters.
Du og jeg.
Du har bestemt deg og det er greit for meg.
Kommandøren hilser nok også den nyheten velkommen.
Greit.
Vi gjør altså ferdig denne siste jobben, og så skiller vi lag.
Hvorfor sier du det sånn, at vi skal skille lag?
Hva skal jeg si, da? Om jeg fortsetter hos Kommandøren og du åpner butikk...
- Du sier at vi ikke skal ses mer. - Klart vi skal ses.
Når jeg er i byen og trenger ei skjorte eller noen underbukser...
Hvorfor tar du den tonen til meg? Du bruker ord-
- som gjør samtalen så lavmåls. Er det fordi du er full?
Broremann, hva gjør du her?
Jeg har jævla gode nyheter. Jeg vet hvor de er.
Hva sier du til det?
- Hørte du hva jeg sa? - Ja da.
Og du bryr deg ikke? Hva feiler det deg?
- Du husker hva som skjedde i går kveld? - Ja, og så?
- Du husker at du slo meg? - At jeg slo deg?
- Slo jeg deg? - Ikke lat som du ikke husker.
Du slo meg mens folk så på. Så jeg sier det som det er: Jeg drar.
Nei, vent.
Greit, hva vil du?
Ja vel, så jeg slo deg. Da får du slå meg, så er vi skuls.
Kom igjen, slå meg!
Faen i helvete!
Hva er problemet?!
Jeg ga deg en lusing, jeg slo deg ikke i huet med en jævla spade!
Der ser du, du husker.
Jeg tror jeg har mistet hørselen.
Jeg våknet opp i et horehus i morges. Så stakk jeg innom tinglysingskontoret.
Jeg spurte om en Hermann Warm hadde tinglyst et skjerp.
Nei da.
Det var rett før jeg ga opp, da det plutselig slo meg.
Jeg spurte om de hadde noe tinglyst i navnet John Morris.
Og der var det: American River, Folsom Lake. Bingo!
Nå vet vi hvor de skal.
Jeg vil gjerne se hvordan de gjør det.
Ja vel, nye karrieremuligheter? Fra skjortesalg til gullgraving?
Jeg rir i forveien. Du får gjøre som du vil.
Hypp, hypp, Tub!
Kom her.
Hei! Folsom Lake!
- Folsom Lake! - Den veien!
- Hvor langt? - Et dagsritt.
Vi er hos dem i morgen.
Kom an, Tub.
Tub, forsyn deg med gras.
Beklager, kamerat.
- Tror du det er dem? - Ja.
De kom seg hit raskere enn jeg trodde.
- En kan aldri vite. - Vi dreper dem.
- Nei, vi dreper ikke folk. - Vi må drepe og begrave dem.
- Vi stikker før Kommandøren får vite. - Vi jobber ikke for Kommandøren lenger.
- Hva gjør dere her da? - Vi jobber ikke for Kommandøren lenger.
Det glapp bare ut?
Ja.
Du sa vi ikke jobber for Kommandøren lenger.
Du er pinadø et geni, Eli.
Datt det bare inn i huet på deg, helt ut av det blå?
Du, Morris?
Hva skal dere gjøre med oss? Skyte oss ned som kaniner?
Dumpe oss i skogen?
Hva skal vi gjøre med dem?
Vi etterlater dem her. De dreper hverandre, eller blir spist levende.
Vi tar hestene og muldyra. Vi tar ut så mye gull som vi klarer fra elva, -
- og så drar vi herfra og kommer aldri tilbake.
Vi etterlater alt utstyret her?
Vi reiser lett til Sacramento, kjøper nytt utstyr der og rir opp elva derfra.
Er det noen der?
Kan dere høre meg?
Ja. Hva vil dere?
Vi jobber lenger nede i elva. Vi er nesten lens for proviant.
- Har dere noe å avse? - Vi betaler San Francisco-priser.
- De ser ikke ut som gullgravere. - De er ikke gullgravere.
- Jeg hørte ikke noe svar. - Fordi jeg ikke ga et. Ikke kom nærmere.
- Det blir kamp. Er skyteren din ladd? - Jeg tror det.
Så ta den fram, for pokker!
Jeg sa dere ikke skulle røre dere. Vi har ikke noe å selge!
Dra tilbake dit dere kom fra!
Dra til helvete!
Hei, Morris!
Ikke etterlat oss her! Morris!
John, pass opp!
- Hermann! - Jeg er ok.
- Vi skal hjelpe deg. - Jeg er ok.
Gi oss nøklene, din jævla idiot! Du har ikke nubbetjangs. Kom an!
John, vi er veldig i undertall.
Vil du at vi alle skal bli drept?!
Faen!
- Er det Mayfields vaskebjørner? - Ser sånn ut.
Karer, før dette blir enda verre, så har vi nyheter til dere.
Mayfield er død.
Dere får aldri betaling. Mener dere da det er bryet verdt?
Så lenge dere ser oss, skyter dere på dem for livet. Når vi er over elva, -
- slutter dere å skyte. Skjønner dere?
- Jepp. - Klar?
Gå!
Din jævel!
Hva snakker du om?
- Charlie?! - Ja.
Er Morris enig, beholder dere to halvparten av det dere tar opp fra elva.
- Andre halvparten går til firmaet. - Og firmaet er deg og Morris?
Ja. Nei, ikke helt. Firmaet er phalanstère-prosjektet vårt.
- Phalan... hva for noe? - Phalanstère.
Et samfunn vi skal etablere i Texas.
Et ideelt bosamfunn tuftet på ekte demokrati og deling av goder.
- Sier du det, ja. - Er det noe som plager deg?
- Nei da! Det er din sak. - Så vi er enige om halvparten hver?
Greit for meg.
- Jeg er med ham. - Strålende. John?
Ikke spør om min mening. Jeg er ikke enig i det som foregår her.
Jeg er med, så klart, men på vakt.
Hvorfor ser du ikke på meg når du sier det?
- Se på meg, din jævel. - Jeg ser på deg, Charlie Sisters.
- Skal jeg fortelle deg hva jeg ser? - Det holder. Vær grei, da.
- Jeg legger meg. - Vondt i beina ennå?
- Det går bra. God natt, Hermann. - God natt.
Han blir nødt til å forandre seg.
Han stoler ikke på deg, med god grunn.
Han forandrer seg. Det gjør vi alle.
Vi har ikke noe valg.
Det er formelen.
Veldig etsende i ren form. Ikke helt ufarlig utspedt heller.
Vi må smøre oss inn med fett.
- Så du har prøvd den? - For to dager siden.
Virket den?
Bedre enn jeg trodde.
Hypp, hypp, Tub!
Hva gjør dere?
Vi får ikke sove.
Er det noen vits i at jeg står vakt da?
Charlie, kom ned hit. Det vil du ha godt av.
Ingen vits i å stå der. Vi kommer ikke til å sove.
Tror du virkelig på det der idealsamfunn-tøvet?
- Hva vil du at jeg skal si? - Jeg vet ikke.
En fyr med litt vett i skallen må jo skjønne at det bare er pisspreik.
- Hvorfor tror du at jeg er her? - Som oss, -
- er du her for gullet. - For gullet, ja.
Hva vil du gjøre med det?
- Bruke det, så klart. - Du tror du får tid til det?
Likene ligger strødd etter deg. Så er det Kommandøren. Drikkingen din.
Du kommer neppe til å leve til du blir gammel og grå.
- Gjør idealsamfunnet ditt en forskjell? - Jeg kan ikke snakke for deg.
Men for meg-ja.
Eller så er det en bløff. En felle for godtroende tullinger.
Er det sånn?
Jeg skal si deg noe, John Morris. Du er et arrogant jævla rasshøl!
Jeg skal si deg noe, Charlie Sisters. Jeg blåser i hva du tenker.
Om du tenker, da.
Pokker.
Tub!
Pokker...
Eli.
Hva gjør du her nede?
Ikke stort.
Jeg skal opp til demningen. Sjekke om vannet har roet seg.
- Ser du? - Ja, jeg tror Charlie forandrer seg.
Du tror ikke han kommer til å prøve å drepe oss mer.
Er det ikke litt rart at jeg snakker med deg om dette?
Det er best å se ting som de er.
Jeg spurte en gang John Morris-
- hvordan han begynte å jobbe for Kommandøren.
Han sa han ville frigjøre seg fra familien sin.
At han søkte eventyret. Jeg tenkte det var grunner gode nok.
Hva med deg? Hvordan havnet du her?
- Går spørsmålet mitt inn på deg? - Nei, det er bare en lang historie.
Charlie har alltid vært voldsom.
Havnet han i kamp, endte det som regel ille.
Dreper du en mann, får du faren hans, brødrene eller vennene etter deg.
Og så gjentar hele greia seg.
Det ene fører til det andre... Så jeg måtte hjelpe ham.
Han er jo broren min.
Går det bra?
Sett deg.
Jeg vet ikke...
Det er sikkert varmen. Sitt her litt. Det går over.
Beklager.
Jeg mistet hesten min.
Han døde.
Tub er død.
Han var en middelmådig hest, men...
Jeg ventet ikke at det skulle gå sånn inn på meg.
Da vi var små, -
-drepte Charlie faren vår.
Jeg er eldst. Jeg skulle ha gjort det.
Angrer du på det?
Ja.
Etter det var Charlie aldri den samme.
Det var en veldig fin dag, hva?
Du kommer godt overens med Warm?
Og du med Morris?
Hva snakket dere om?
Om oss.
Og om Kommandøren.
Om pappa.
Lett mann å snakke med.
Du... Jeg tenkte på noe.
Hva tror du Kommandøren gjør når han skjønner at vi ikke kommer tilbake?
Han sender menn etter oss.
Vi må kvitte oss med dem.
De som kommer etterpå også, alle som han sender etter oss.
Han kommer nok ikke til å gi seg.
Det vil flyte mye blod i tida framover.
For å sette en stopper for det, blir vi nødt til å drepe Kommandøren.
Og så?
Skal du overta etter ham?
Charlie...
Skal du overta etter Kommandøren?
Hvor lenge har du tenkt på det?
Når dere har tømt uti oppløsningen, -
- rører Morris og jeg i vannet slik at gullet lyser sterkere.
Når formelen begynner å virke, -
-tar dere bøttene og begynner å jobbe.
Da er det ingen tid å miste. Er dere klare? John?
Stopp!
Hva skjer, Warm?
Bare vent.
Der! Se!
Ja!
Flott!
Husk at om dere kjenner at det svir, tar dere en pause og vasker det vekk.
Dæven steike!
Charlie, kom opp nå!
Her.
Det blir borte.
- Hva for noe? - Det blir borte!
- Charlie, hva gjør du? - Det er eneste utvei.
- Nei, Charlie! - Legg den fra deg!
- Nei, John! - Nei, din jævla tosk!
- Hermann, nei! - John!
Charlie!
- Hva skjedde? - John!
Charlie, kom her, vi må vaske det av.
Charlie.
Hjelp meg.
Hermann.
Er det noe jeg kan gjøre for deg?
Nei, Morris.
Er det du, Morris?
Ja, det er meg.
Å, John. Hvor ble du av?
Jeg var ute og sanket ved.
John.
Jeg føler at jeg har kjent deg lenge.
Jeg er lei for at du døde før meg.
Jeg ville hjelpe deg.
Jeg ville være vennen din.
Du er vennen min, Hermann.
Takk.
Jeg må tilstå at de lykkeligste øyeblikk i mitt liv har jeg tilbrakt-
-ute i det ville Vesten.
Med rikelig med furukubber på leirbålet-
-ville jeg ikke...
...ville jeg sitte der med beina i kors og nyte varmen fra bålet-
- og se på at bålrøyken snirklet seg oppover.
Det var sjelden jeg ønsket å bytte disse frihetens øyeblikk-
- med alle den siviliserte verdens bekvemmeligheter.
Strammere.
Noen menn der ute spør etter dere.
Hvilke menn?
Ute på gata. Tre stykker.
Rex. Fanken!
- Eli! - Ja.
Charlie er satt ut av spill.
- Hva vil du? - Ikke noe. Kommandøren sendte meg.
- Er det en bakdør her? - Ja.
Skynd deg.
- Charlie! - Nei!
Jo, kom igjen.
Nei.
Hører du meg?
Ja, jeg kommer.
Kom deg vekk herfra.
Pokker!
- Må jeg komme inn og hente deg? - Jeg kommer ut!
Kast ut våpnene dine og kom ut med hendene over hodet.
Kommer det flere etter deg?
Slutt! Bare gi meg den.
Hypp, hypp!
Kom igjen, Charlie.
Fort, gjem hestene!
Rolig, rolig.
Så, så...
Vil du ha noe å spise?
Rex og Sanchez. De andre kjente vi ikke engang.
Er det lurt å dra nordpå igjen?
Du vet godt hvorfor vi drar nordover. Du vet hva vi er nødt til å gjøre.
Jeg mistet arbeidshånda mi.
Dette må du klare alene.
Skjemmes du av meg?
Mener du det du sier nå?
Alt er så forandret.
Om ei uke er vi i Oregon City og jeg dreper Kommandøren.
Har du lagt merke til hvor lenge siden det er noen prøvde å drepe oss?
Tja, tre-fire dager?
Er ikke det merkelig?
Kom igjen!
Du går inn døra, går opp trappa til høyre og deretter til venstre.
Kontoret hans er inn andre døra til venstre.
- Hvor mange menn har han der hos seg? - Det pleier å sitte en utenfor kontoret.
Og en i rommet nedenfor.
Til kondolanser.
Faen.
Nå er du vel skuffet.
Ja, litt.
Jeg tror ikke det kommer flere.
Kan vi legge lokket på kista?
Ja visst.
Vent litt!
Vær så snill..!
Ville bare være sikker.
Se på dette.
Kommer dere nærmere, skyter jeg dere!
- Det er oss, mamma! - Sønnene dine, Charlie og Eli.
Sønnene mine?
Herregud! Men hvorfor kommer dere tilbake?
For å besøke deg, mamma!
Kommer dere for å gjemme dere eller flykte fra noe, kan dere bare dra igjen!
- Nei, vi er slitne, vi ville bare hjem. - Vi kom bare for å treffe deg.
Æresord!
Vær så snill!
Dere lukter vondt!
Du mangler noe, ser jeg. Vi får snakke om det siden.
Kaffe?
Takk.
Vet du...
Jeg ventet dere ikke. Du er vel klar over det.
Det vet du.
Det er varmt.
Eller?
Er det varmt?
TIL MIN BROR
Norske tekster: P.S. Mannes